77.Докази в адміністративному судочинстві
Стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України дає законодавче визначення доказів. Відповідно до ч. 1 цієї статті доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказування в адміністративному судочинстві – це врегульована правовими нормами діяльність адміністративного суду та учасників адміністративного процесу щодо збирання і закріплення, перевірки і оцінки доказів. Предметом доказування є те, що необхідно доказувати щодо кожної адміністративної справи.
Відповідно до ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України, факти, що входять до предмету доказування – це обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні рішення у справі.
В адміністративному судочинстві джерелами доказів є пояснення сторін, третіх осіб, їх представників, показання свідків, письмові і речові докази, висновки експертів. Оскільки значна частина адміністративних справ пов’язана з оскарженням правових актів, то показання свідків, висновки експертів, речові докази в адміністративному судочинстві використовуються не так часто, як у цивільному судочинстві. Тут основним джерелом доказів є письмові докази.
На відміну від цивільного судочинства в адміністративному відсутня імперативна норма про те, що пояснення сторін, третіх осіб, їх представників є засобами доказування лише тоді, коли вони допитані як свідки. Однак сторони, треті особи, чи їхні представники, які дають пояснення про відомі їм особисто обставини, що мають значення для справи, можуть бути допитані за їх згодою як свідки. Оскільки при цьому суд попереджає таких осіб про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, ці пояснення набувають більш вагомого значення при оцінці доказів. Визнання стороною в суді обставин, якими друга сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, не є для суду обов’язковим. Тобто це не виключає можливості суду перевірити ці обставини доказами (у тому числі зібрати їх за власною ініціативою), якщо у нього є сумніви щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. В адміністративному судочинстві таке правило обґрунтоване принципом офіційного з’ясування обставин у справі, що не властиве повністю змагальному цивільному судочинстві
- 76.Залишення позовної заяви без розгляду. Зупинення провадження у справі
- 77.Докази в адміністративному судочинстві
- 78.Порядок ухвалення судових рішень, їх форма
- 79. Заборона відмови в прийнятті та розгляді звернення
- 80. Звернення до адміністративного суду та відкриття провадження в адміністративній справі
- 81. . Судові рішення в адміністративному процесі
- 82. Порядок ухвалення судових рішень, їх форма
- 82(2). Вимоги до звернення громадян
- 84. Ухвали адміністративних судів України:
- 85. Порядок звернення громадян (загальне)
- 86.Апеляційне провадження.
- 87.Касаційне провадження
- 88. Звернення громадян не підлягають розгляду та вирішенню.
- 89.Рішення суду 1ї інстанції
- 90. Провадження за винятковими обставинами
- 91. Права громадянина при розгляді заяви чи скарги (зу про звернення громадян)
- 92. Провадження за нововиявленими обставинами (ст 245-253 кас)
- 93.Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативне-правових актів(стаття 171.
- 96.Фігня,нема такого. Ну я не знайшла(
- 97. Провадження з приводу видворення іноземців та осіб без громадянства